COMOARA PIERDUTĂ A MARELUI CANION
O să murim cu toții. O să murim cu toții!
Liniște!
E vina ta. Ne-ai omorât pe toți!
Da, bine,
am de gând să-mi petrec Crăciunul anul ăsta cu fata mea.
Nu știu ce gânduri aveți voi.
O să ieșim de aici. O să trăim.
Ce-i asta?
Stai nemișcat.
Să mergem.
Stai. Nu pot respira.
D-na. Jordan! D-na. Jordan!
Am ceva, am ceva.
Sunt tone acolo.
Nu mi-am dat seama că minerii erau indigeni din această zonă.
Ce e un miner?
Zona asta a fost săpată pentru cărbune până acum 10 ani.
Un miner trebuie s-o fi lăsat în urmă. Poți să o iei din catalogul Sears.
Nu-ți fă griji. Sunt sigură că în 2000 de ani
va fi la fel de valoroasă precum comorile Egiptului.
- Dr. Thain? - Da, d-nă. Jordan?
Vreo vorbă de la tatăl meu?
Mi-e teamă că nimic.
Și cei de la Smithonian... trimit pe cineva după el?
Ei nu vă împărtășesc îngrijorarea.
Lipsește de o lună.
Tatăl tău și-a abandonat munca aici pentru a merge pe cont propriu.
Nu sunt mulțumiți.
Dar se vor mândri cu descoperirile lui.
Teoria tatălui tău ca egiptenii au fost în America de Nord
este cel puțin improbabilă.
- Crezi că-i un mincinos. - Nu, cred că-i bătrân.
Oamenii încă mai studiau alchimia când și-a obținut doctoratul.
Dr. Thain! Dr. Thain!
Scuză-mă.
O alta decapitare.
Nu seamănă a fi cei din Hopi, nu-i așa?
Poate un trib rival.
Vezi aici, osul occipital?
Foarte bună muncă, dr. Langford.
Se vede separarea aici
ca și cum un obiect bont a lovit în mod repetat...
Da, excelent. De ce nu îl cataloghezi și să-l pui cu celălalt?
- Te simți bine? - Da.
Bineînțeles.
Foarte bună muncă de aici. Foarte bună.
A fost groaznic.
A fost pentru binele sau. Dacă ar lua o lopățică din când în când
ar reuși de fapt să facă ceva.
D-na. Jordan, nu că nu l-aș respecta pe tatăl dvs. Este...
Ce bluză drăguță.
D-ra. Jordan, ați văzut vreodată codicele aztec?
Minunata capodoperă, rivalizeaza cu orice din lumea vestică.
Am o copie dacă ați vrea...
să o vedeți.
Nu, nu m-am gândit la asta.
Da, Doamne.
Îl caut pe profesorul Jordan.
Dr. Jordan nu s-a întors. Sunt asistentul său dr. Wainwright.
Sunt un prieten al dr. Jordan, Isaac Preston.
Lucrez la "Gazeta de Phoenix" din Phoenix.
E un nume potrivit, nu-i așa?
Am scris un articol cu dr. Jordan luna trecută și pregătim o continuare.
- Nu mi s-a spus de niciun interviu. - Sunt sigur că-i doar o greșeală.
Uit mereu să-i spun anumite lucruri secretarei mele.
Sunt profesor și mâna dreaptă a dr. Jordan la acest proiect.
Să sperăm că e stângaci.
Susan!
- Tot te mai învârti pe aici, văd. - Isaac.
L-ai văzut pe tata?
Nu de la interviu. Dar mi-a spus să ne întâlnim azi aici
astfel încât să pot face niște poze pieselor pe care le-a descoperit.
Atunci înseamnă că i-ai văzut?
Da, ultima dată l-am văzut cu oamenii săi într-o cantină lângă Morelia
chiar înainte de a pleca.
A găsit astea într-o peșteră.
- Ți le-a dat ție? - Îl cunosc de ani de zile.
A vrut să le fotografiez. Poftim.
Hopi spune...
că au venit de la o mare piramida ascunsă în spatele canionului.
- Piramida? - Construită de oameni
care păstrează morții în giulgiu.
Ceva nu e în regulă. Dacă a spus că o să fie aici,
ar trebui să fie aici. Nu-și calcă niciodată cuvântul.
Are dreptate să fie îngrijorată.
N-ar fi prima persoană pierdută în canioane.
- Indienii l-au dus acolo? - Nu. Nu, nu.
Nu se apropie de acel loc. Spun că e blestemat.
Nu, am găsit niște mexicani dispuși să-l ducă.
- Acolo l-am văzut ultima dată. - Și asta a fost acum o lună?
Da, da.
Am așteptată să se întoarcă. Cititorii sunt mai puțin răbdători că mine.
- Asta-i remarcabilă. - Da, asta-i și favorita mea.
E ca o păpușică dacă o privești cum trebuie.
Astea-s întradevăr egiptene?
Au fost navigatori magnifici.
Adică, acum câțiva ani au găsit
câteva hieroglife egiptene pe o stâncă din Australia, așa că sigur...
descoperirile dr. Jordan sunt egiptene.
De fapt sunt. În timp ce tu stai să mâzgălești în cort,
unii dintre noi își folosesc timpul să facă ceva bun.
Consolarea în fantezii cu greu poate fi o folosire bună a timpului.
Nu crezi că-i reală?
E reală, dar nu egipteană.
Sunt sigur că dacă o vei studia mai mult timp,
o să o identifici ca un ornament pentru buze.
Era purtat pe aici, băgat printr-o gaură făcută în buza inferioară.
E dezgustător. E prezentă o doamnă.
Era un semn de frumusețe în lumea primitiva:
Africa, valea Indusului, America de sud, dar nu în Egipt.
Deci de unde este?
Părerea mea ar fi, Mexic, aztecii.
Asta seamănă cu zeul aztec Quetzalcoatl.
Sau oricare cei 100 de zei șerpi din orice cultură.
Cui îi pasa de unde vine? Tata e acolo, pierdut.
- Nu are nimeni de gând să facă nimic? - Cei de la Smithonian n-or să permită.
- Bugetul lor e deja alocat. - Nu vorbesc de Smithonian.
- Vorbesc de noi. - Nu fi nebună.
Desertul omoară oamenii, chiar și pe indieni.
N-ați rezista nicio zi acolo.
Nu atribui lașitatea ta restului dintre noi.
Lașitate, este...
Isaac? Unde era cantina?
În Morelia.
- Plec mâine. - Bine.
Ar trebui să acoperim puțurile. O să plouă în curând.
Nu e niciun nor pe cer.
O să plouă. Să acoperim puțurile.
- Să mergem! - Să mergem, să mergem!
- Ce e cu tine? - Mă gândeam doar.
Quetzalcoatl a fost zeul aztec al ploii.
Printre alte lucruri.
Ce crezi că faci? Ar trebui să-ți fie rușine.
Dar... dar...
- Dar ce? - Dar ești în cortul meu.
- E miezul nopții. - Și asta te face să crezi
că o s-o fac cu tine?
Păi, ce altceva aș crede?
Ar trebui să gândești ca un gentleman.
Nu crezi că un gentleman ar vrea să facă sex?
Ești dezgustător.
Păi dacă nu ești aici ca să te culci cu mine,
ce cauți aici?
Ăsta-i cortul dr. Jordan.
Căutam doar niște dosare.
Și... n-am vrut să te deranjez.
Nu e niciun dulap aici.
Noapte bună d-le. Preston.
D-ra. Wainwright.
Sunt bine, mulțumesc.
Pe aici.
Încerca doar să fie prietenos.
Pot fi prietenoși și fermecători,
dar când te privesc, nu ești egalul lor.
Dacă vrei să faci carieră, trebuie să fii nemilos și să nu faci compromisuri.
- Așa ajung bărbații în față. - Nu toți.
- Dacă te gândești la dr. Langford... - Mă gândesc la tata.
- Ia-l în considerare pe dr. Thain. - Prefer să nu.
Nu lăsa relațiile personale să-i stea în calea muncii.
- N-are relații personale. - E o alegere.
Știe că sunt lucruri mai importante.
Atunci de ce ești aici căutându-l pe tata?
Dr. Jordan, caută comoara. Fac același lucru.
Crezi că dr. Jordan a găsit cu adevărat ceva mare?
Jordan poate exagera, dar dacă o zecime e adevărat din ce susține,
ne îndreptam spre descoperirea secolului.
- Descoperirea dr. Jordan. - Dacă mai e pe aici.
Ăsta-i un lucru al dracu' să spui despre un prieten.
Prietenul e ceva. O descoperire ca asta...
Ca prietenii tăi din Amazon.
Dacă ar fi vreo regulă de urmat, atunci n-ar mai rămâne niciun bărbat.
- Ce s-a întâmplat în Amazon? - Nu știe nimeni.
Pentru ca echipă nu s-a mai întors... cu excepția dr. Langford.
Da, Jordan n-a fost acolo, așa că indiferent ce ți-a spus...
Nu mi-a spus nimic, decât că ți-ai făcut un nume
și se pare că ai uitat numele celor ce au murit.
Am împărțit meritul cu toți.
Data viitoare când acuzi așa, ar trebui să-ți verifici faptele.
Îmi oferi exclusivitatea?
Asta e.
Buenos dias, amigo.
- Cum arata? - Vorbești engleza.
E un domn mai în vârstă. A venit aici acum câteva luni.
Am spus, cum arata?
Asta e el. A venit aici cu mai mulți bărbați.
Nu l-am văzut.
Înapoi la spaniolă? Ascultă, dacă știi ceva,
- ești obligat să... - Scuză-mă!
Am fost cu dr. Jordan acum două luni când a venit aici.
Caută un domn mexican.
Am spus că nu l-am văzut, cowboy.
- Bineînțeles. Îmi amintesc acum. - E un loc prietenos.
Mulțumesc foarte mult de ajutor. O să plecăm.
Don Pedro nu știe nimic, dar eu știu.
Cine ești?
Hugo, Hugo San Martin.
Sunt dr. Langford.
Aceștia sunt colegii mei de la Smithonian.
L-ai văzut?
S-a dus în canion. Nu s-a mai întors.
- Ești sigur că e el? - Bineînțeles, eu l-am dus acolo.
- Ce s-a întâmplat cu el? - Nu știu.
Nu am intrat. Nimeni nu intra.
Poți să ne arăți unde l-ai dus?
E un drum de trei zile de aici.
Odată ajunși acolo, sunteți pe cont propriu. Nu merg în partea de nord.
- De ce nu? - Nimeni n-o face.
Dacă o fac, nu se mai întorc.
Cum ajungem acolo?
Mă plătiți și mergem.
- Cât? - 50 e bine.
Nu până când nu ne duci acolo.
25 acum și 25 mai târziu.
S-a făcut.
Așteptați aici, o să mă întorc.
Nu am încredere în el.
Nici eu, dar cred că-și vrea banii.
Dacă i-a făcut ceva dr. Jordan?
Ești un idiot.
Ce-am spus?
O să vă arăt, dar am nevoie de alți 25.
Nu, deja am discutat asta. Nu până când nu ne duci acolo.
Nu pentru mine. Pentru Javier.
Te-am angajat pe tine.
Aveți nevoie de cai. Caii sunt ai lui.
- Atunci de ce am nevoie de tine? - Eu îl cunosc pe Javier, voi nu.
da, este adevărat.
Plecăm dimineața.
Cât de departe e?
Pe cealaltă parte a muntelui.
- Ce munți? - Vezi, în față? Trei zile.
E calul dr. Jordan.
A fost al tatălui meu.
Ultima notare a fost acum trei săptămâni.
Unde-i dr. Jordan?
"Stânca dreapta e la 30 de metri în față.
Prima noastră încercare de a escalada zidul a sfârșit prin eșuare.
O să încercăm din nou dimineața.
Îți las această carte ție, Susan, fiica mea,
în eventualitatea că nu vom avea din nou succes."
Suna de parcă se pregătea să ți-o trimită.
Cine e?
A fost Joe Ford.
Jordan l-a angajat să ducă echipamentul.
- Trebuie să-l îngropăm. - Coioții o să-l termine până dimineața.
- Mai bine coioții decât vulturii. - Care-i diferența?
O să-l îngropăm.
Am mers destul de departe. Pământul ăsta e blestemat.
- Dar cum o să ne întoarcem? - Lasă caii.
Mergeți cu D-zeu.
Haide, să mergem.
Să mergem!
Calul nu arată așa bine.
E bine. Are nevoie de puțină încurajare.
Haide.
Nu am de gând să mor aici pentru ca tu nu te poți descurca la căldură. Haide.
- E așa îngrozitor. - Sunt sigur că n-a suferit mult.
Cui îi pasa de cal? Ce o să facem?
- O să mergem pe jos. - Să mergem.
Ce e asta?
- Unul din bărbații ăia? - Nu seamănă cu un bărbat.
Unde se duce?
A găsit apa.
Să umplem repede bidoanele și să continuăm să ne mișcăm.
Ce e asta?
Nu știu, dar e unul și noi cinci.
- M-am înțepenit. - Ce se întâmpla?
- Poftim, ia-mi mâna.
Nu, nu, nu, Susan, liniștește-te.
Băieți, încercați să nu vă mișcați.
Bine, Susan, sunt nisipuri mișcătoare.
Trebuie să-i ajuți.
Susan...
Isaac, prinde bățul.
Prinde-l.
- Apucă asta. - Hildy.
Nu ajung la el. Nu-l pot prinde.
Isaac, Isaac, prinde-te.
Atenție. Ai grijă.
Trage, Isaac.
- Aduc arma. - Ce? Nu.
- Dr. Thain? - Ce?
Nu mișca, nu mișca. Stai nemișcat.
Nu, or să te tragă înăuntru.
Nu te mai mișca, Isaac. Stai nemișcat.
Să nu lași pe nimeni în urmă?
Cum rămâne cu noi?
Ar trebui să-ți mulțumim de fapt. Ne-ai găsit sursa de apă.
Nu-mi place s-o spun, dar chestia asta nu are gust prea bun.
Este apă bună sub noi.
Pământul aici e prea poros.
Dar acolo, tot ce trebuie să facem e să săpăm.
De ce ai venit? Am crezut că-i prea periculos.
Curiozitatea academică.
- Suntem aproape. - De unde știi?
Dacă cineva locuiește pe aici,
au nevoie de apă.
E adevărat?
E adevărat.
Haide, Isaac.
Vin, vin.
Cum ne-ai găsit?
Barmanul de la cantina mi-a spus de o scurtătură.
- Barmanul? - Da.
Am luat trenul două orașe mai sus și v-am tăiat calea din nord.
Am venit pe lângă urmele voastre cam o milă înapoi.
Mă bucur că ești aici.
În mod normal ești în cort cu capul într-o carte.
Quetzalcoatl...
Azteci.
Bravo, dr. Thain.
Cum îl ocolim?
Nu-l ocolim. Trecem peste el.
Împrăștiați-vă. La pământ!
Înapoi! Înapoi sau vă omor pe toți!
Susan, Susan!
Susan, unde te duci?
Unde se duce?
Să fie împușcată, după cum se pare.
Dr. Gilmore, tu ești?
Ne-ați găsit.
Mulțumesc cerului.
Mulțumesc cerului că ne-ați găsit.
Tatăl tău și ceilalți au trecut pește cu zile în urmă...
sau poate săptămâni. Nici măcar nu mai știu.
Dar este înăuntru, drăguțo, și nu cred că va ieși.
Erau zgomote în prima noapte, puternice,
băteau tobele, urlete, țipete.
ceva rău se întâmpla când bat tobele alea.
Nu știu ce e dar e ceva rău.
Cum au intrat?
S-au cățărat pe stânci, cei care au reușit.
- Dar tu? - N-am reușit, nu-i așa?
- Ceilalți nu au fost așa norocoși. - Poftim.
Mai bea niște apă.
Înainte să se cațere au trimis un om
înapoi în oraș să-ți trimită cartea tatălui tău.
Da, am găsit-o.
Trebuie să trecem peste zid.
Ești orb?
Uită-te la el.
Tatăl ei s-ar putea să fie pe moarte acolo.
- Cățăratul e prea periculos. - Asta așa e.
Nu aveți echipamentul potrivit.
trebuie să ne întoarcem în oraș și să aducem ajutoare.
Nu, ar putea muri până atunci. Trebuie să intrăm.
Trebuie doar să urmăm aceeași cărare ca ei.
- Ca cine? - Ca cei care bat din tobe.
Trebuie să fie un drum pe care intra și ies.
De ce nu-l afli, atunci?
Pentru ca o să trec peste zid.
Nu, nu, n-am...
Făceam niște schițe.
Nu, nu, nu ție.
A stâncilor și păsărilor ce zboară peste și...
Îmi pare rău.
Îmi pare așa rău.
E altfel.
Ce? Ce este?
Uite, uită-te la original.
Nu este un ciocan în original.
Deci altcineva l-a pictat.
Ciocanul a fost repictat mai mult de odată după cum arata.
Probabil că l-au scos.
L-au scos, cum?
De ce strălucește mânerul ușii?
- Ce se întâmpla? - Dr. Thain a găsit un drum de intrare.
Unde găsești timp pentru toate?
Să știi că nu spionăm.
Perversule.
Ar trebui să ne mișcăm.
D-zeu. să ne ajute.
Dr. Thain, ce e cartea aia?
Codicele aztec. Conține aproape tot ce se știe despre azteci.
- Cine-i tipul cu ciocanul? - Quetzalcoatl, un zeu aztec important.
- Chiar mănâncă oameni? - E doar mitologie.
Ce făceau aztecii în America de Nord?
Capitala lor era in Mexic, dar mulți erau nomazi.
E posibil să fi ajuns atât de departe în nord goniți probabil de spanioli.
Cum de n-am auzit niciodată de ei?
N-a făcut nimeni vreodată o hartă completă a acestui teritoriu.
E posibil să fim primii oameni care am dat peste peștera asta
- în sute de ani. - Ai doilea. Tata a fost primul.
Bineînțeles.
E o fundătură.
Nu e un capăt, o altă intrare.
Nu sta acolo.
N-aș face asta.
Ochiul... simbolul cunoașterii.
Thian, oprește-te!
De ce? Cred că merge.
Chiar dacă trecem de ușă, cum îl găsim pe dr. Jordan?
Lasă asta pe seama mea. Am decis că dacă ne separăm...
- Oprește! - Da, oprește.
- Ce e zgomotul ăsta? - N-ar trebui
să atragem atenția.
Excelentă treabă, dr. Langford. Ajută-mă să-l mișcăm.
Cum poți fi așa calm?
Spune o rugăciune dacă vrei. Nu va ajuta.
Trebuie să ne găsim calea prin acea intrare.
Ce e cu tine?
Nu vezi?
E totul scris aici.
Trebuie să balansam pietrele ca să deschidem calea.
Ce-ce se întâmplă dacă nu le balansăm?
Să nu mai facem alte greșeli.
Ar trebui să stăm aici și să-ți fim șoareci de laborator?
- De ce nu? Dr. Gilmore a fost al tău. - Opriți-vă.
Lasă-l să termine.
- Pentru binele tău. - Nu, pentru binele tuturor.
Trebuie să lucrăm împreună.
Ce facem?
Trebuie să le punem în același timp.
De unde știm că o să meargă?
Încercare și eroare. Câte lame crezi că mai sunt?
În același timp, acum.
Trei, doi,
unu.
Toată lumea jos.
Cum o să ne întoarcem?
- Ce e asta? - E un miracol.
Nu i-aș spune chiar așa.
E dr. Wilson.
Ce se întâmpla? Dă-mi aia.
Îl pun pe masa.
- E un cuțit? - Nu din câte văd.
Stai... cel mare are un cuțit.
Cred că am văzut destul. Ar trebui să-l pui de-o parte.
Poftim, lasă-mă să văd.
- Susan, nu! - De ce e...
Ce o să facem? O să murim cu toții.
Calmează-te, o să fim în regulă.
Ești nebun? Chestia aia
- L-a rupt în două. - Ce era?
Cred că era Quetzalcoatl.
Zeul aztec?
Am spus, cred. Quetzalcoatl a fost un zeu al bunăvoinței.
- Accepta numai sacrificii animale. - Asta n-a fost bunăvoința.
Cui îi pasa ce e? L-a ucis pe dr. Wilson.
Un bărbat cu un cuțit l-a ucis. A fost un sacrificiu.
Păi și asta înseamnă că e bine.
Spun să nu abandonam complet logică
pentru că am văzut ceva ce nu înțelegem.
Nu te înțeleg.
- Susa, tu ești? - Samuel!
Tata?
- Tata, tata. - Susan, tu ești.
Te simți bine?
Niciodată n-am fost mai bine.
Trebuie să-i omorâm ca să găsim piatra circulara.
- Ce piatra? - E singura ieșire.
- Fiara e acolo. - S-a dat jos din copac.
- Nu. - Profesore Jordan.
Doar gustați acum, d-le.
Spuneți-ne ce s-a întâmplat.
Am venit după comoara.
Toată lumea spunea că era aici.
Ați găsit-o?
Tot ce am găsit a fost moartea.
E în regulă, tata. O să te ducem acasă.
Susan.
Semeni cu mama ta.
Trebuie să fie altă ieșire sau o cale de a deschide ușa.
Este piatra... pe care o folosesc ca pe o cheie.
I-am văzut. Wilson s-a dus după ea.
Wilson e mort.
- Atunci s-a terminat. - Nu. Unde e această piatră circulara?
Ce faci afară din cort?
Tata. Tata, unde e piatra?
Piatra circulara e acolo?
Cred că pot să-i iau de aici.
Da, și ce vom face când restul vor veni fugind?
E o altă cale.
Să mergem, să mergem.
- A fost grozav. - Grozav?
- Acum știu că suntem aici. - Știu deja.
Ăsta nu-i un grătar. E un război.
- O să ne descurcăm cu ei. - Da? Cum rămâne cu fiară?
- Nu mi-e frică de monștri. - O să-ți fie... destul de curând.
Nu-s gărzi?
Acelea sunt gărzile...
protejând intrarea în templu.
O să am grijă de astea oricând.
Îmi pare rău.
O să vă scot.
Poftim, ridică-te.
Apucă-te.
Apucă-te!
Aproape am ajuns.
Aproape. Asta e.
Nu contează.
O să murim cu toții.
Ajutor! Ajutați-mă!
Ajutați-mă, ajutați-mă!
Ăsta e sfârșitul mitologiei.
Ce dracu' a fost chestia aia de sus?
Asta e fiară.
L-a ucis pe Isaac. L-a rupt în două.
- I-a ucis pe toți. - Quetzalcoatl.
Unde e?
Își ia sacrificiul.
- Să vedem dacă e vreo cale de ieșire. - Nu!
Mulțumesc.
Poți să-mi dai drumul acum.
Da, bineînțeles.
De ce ne vindem viețile pentru a lui?
Nu ți-am cerut să vii. Crezi că am vrut ca fiica mea să fie aici?
Suntem cu toții aici din motive proprii.
De ce ești aici?
Putem să ne certam, sau putem încerca să găsim o cale de ieșire.
Nu putem doar să mai balansam niște pietre din nou?
- O să ne cățărăm afară. - Cum rămâne cu aztecii?
O să-mi încerc norocul cu ei.
Nu, chestia aia e acolo sus.
Preferi să stai aici jos? - Piatra asta...
am putea să o înlăturăm.
Cu ce?
Ajută-mă.
- Cine-i primul? - Nu intru acolo.
Preferi să mori acum sau mai târziu?
Te rog?
Ești în regulă?
Sunt bine. E un tunel aici.
Minunat. Sunt sigur că n-o să ni se întâmple nimic acolo.
De unde ai cuțitul?
Asta.
E ceva ce mi-a dat tata.
Am crezut că l-ai găsit în Tenochtitlan.
Nu, n-am fost niciodată acolo.
Un expert aztec care n-a fost niciodată în capitala azteca.
Păi, n-am fost niciodată nici în Mexic.
Cum de ai devenit bursier aztec fără să te duci în Mexic?
Mergi și vorbește ca și cum ai fost chiar dacă nu ai fost.
- Poftim? - Ceva ce obișnuia să spună tata.
Vezi, când eram mic am fost bolnav.
Tata lucra pe un vapor în Pacific.
Totdeauna îmi aducea ceva.
Mi-a spus că acest cuțit i-a aparținut exploratorului spaniol Hernan Cortes.
Asta are sens.
Da, probabil că a inventat totul,
dar așa am devenit interesat de azteci.
Cu cuțitul omului care i-a cucerit?
Mi-e teamă că n-are nimic de-a face cuțitul cu asta.
Vezi, pe măsură ce mitul a continuat,
zeul Quetzalcoatl a fost învins de un mare luptător.
A fost așa de rușinat încât a făcut
un foc mare, s-a îmbrăcat în cea mai bună armura
și s-a așezat în foc.
A dispărut.
Când a sosit Cortes, aztecii au crezut că s-a întors Quetzalcoatl.
Până să-și dea seama cât de mult au greșit,
era prea târziu. Spaniolii le-au distrus civilizația.
Nu în întregime.
Totul în cartea aia a ta spune cum să ucizi un zeu preistoric?
Nu omorâm nimic. Nu o să deranjăm nimic.
Am dat peste o civilizație vie și trebuie s-o respectăm.
Trebuie să ieșim de aici și dacă asta înseamnă să fac câteva gauri
într-un zeu aztec, o să o fac.
Da, păi,
nu ăsta e spiritul care a cauzat două morți până acum?
Asta a fost cea mai tare lovitură a ta?
Destul!
Fiara se întoarce. N-am de gând să stau aici
și să văd cum vă scoateți dinții unul altuia.
O să terminăm mai târziu.
Spune-mi că-i o cale de trecere.
Mereu e o cale.
Cât o să dureze Thain?
Da, bineînțeles. Nu putea fi mai simplu. Pui bățul în gaura potrivită.
Păi, imaginează-ți.
- Pasărea. - Da, bineînțeles, simbolul libertății.
De fapt aztecii vedeau păsările ca aducătoare de moarte.
Înțelege mitologia corect.
Nu exista D-zeu.
Evidenta sugerează altceva, numai că nu e vorba de cel la care ne rugăm
Nu mai fă asta.
Stai nemișcat.
Otrăvit cu curara... se va sufoca.
- Ce o să fac? - O să ai probleme și mai mari.
Ce e cu el?
- Fă-l să respire în continuare. - Cum?
- E pe moarte. - E contagios?
Asta nu-i ușa spre libertate.
Asta-i ușa spre camera lui Quetzalcoatl.
- Ridică-te. - Bravo.
Ferește.
Respiră, Dunbar, respiră.
Ești bine acum. Ești bine.
Ce e locul ăsta?
Aici i-am pierdut pe toți.
Fiara e aici.
E un observator.
Aztecii erau capabili să prezică mișcările planetelor
atât de departe până în sec. 13.
Mult mai avansați decât europenii la acea vreme.
Dacă-s așa avansați, de ce taie capetele oamenilor?
Piatra... trebuie să fie acolo.
Și comoară.
Trebuie să-l scoatem afară.
Dunbar, stai aici cu femeile.
- Scuză-mă? - Îmi convine.
Nu, vin cu voi.
Hildy, nu e momentul pentru voturile tale femeiești.
E destul de rău că trebuie să intru acolo cu dr. Parasol.
Avem nevoie de tot ajutorul.
Dar ar trebui să stai aici...
ca să-ți protejezi tatăl.
- Mulțumesc. - Da, bine...
- asta a fost înviorător. - Foarte bine.
Să mergem, Dunbar.
Uimitor.
Nu deranjați nimic.
Cred că ne-am plătit calea.
Comoara le aparține. Nu deranjați nimic.
Căutăm cheia... o piatră rotundă, circulară
cu pictograme, destul de mare să se potrivească în adâncitură ușii...
- și asta-i tot. - Servește-te.
Susan.
Pot să-ți spun ceva?
Te-am urmărit noaptea...
știi, când credeai te furișezi.
Te-am urmărit ore...
catalogându-ți artefactele
sa făcându-ți listele.
Era cea mai bună parte a zilei.
De ce nu mi-ai spus?
Te distrai prea bine.
Da, dar cel puțin apoi puteam fi împreună.
Am vrut să-ți faci propriile descoperiri.
Am vrut să fii tu însuti.
N-am vrut doar să mă urmezi.
Tata, nu știi că asta-i tot ce am dorit?
Să te urmez, să fiu ca tine.
Da, dar tu ești mult mai bună ca mine.
De fapt, uite ce s-a întâmplat dacă m-ai urmat aici.
Nu trebuia să vii.
Cum să nu vin după tine?
Nu cred că intenționez vreodată să părăsesc locul ăsta.
Mereu ai reușit. Mereu ai venit acasă.
Nu și de data asta.
Promite-mi ceva:
indiferent ce se întâmpla, o să pleci de aici cât poți de repede.
Nu pot să-ți promit asta... dacă înseamnă să te las în urmă.
Am găsit-o.
Dr. Jordan.
- Ești sigur că asta e? - Așa îmi pare.
Am crezut că ai spus că i-ai văzut folosind-o.
Am fost împușcat în picior. Eram în șoc.
Luptăm pentru viață.
Profesore, am fost aproape uciși ca să ajungem aici.
- Trebuie să fii sigur. - Păi sunt sigur, atât cât pot fi.
- Nu e destul de bine. - Trebuie să fie.
Putem sta aici să ne certam sau putem încerca să găsim o cale de ieșire
Ce face?
- Ai auzit? - Da. Da.
- Hildy a găsit piatra. - Da.
Am crezut că o să fii mai încântat.
Sunt.
Nu te-am văzut niciodată fără cuvinte.
Da, păi...
Ai uitat de ce suntem aici?
Adică, l-am găsit pe tata, am găsit piatra.
N-am venit pentru tatăl tău, Susan. Am venit pentru tine.
Ce?
Știu că nu-s cel mai bun să mă exprim
și poate de asta am ales să mă înconjor
cu artefacte și relicve decât
cu lucruri din carne și sânge.
Dar am înțeles un lucru și anume că te-am iubit
din momentul în care te-am zărit.
Și regretul meu e că am așteptat
până acum ca să-ți spun.
Acum când înfruntam moartea.
Poate.
Ți-a trebuit mult curaj ca să o spui.
Da.
Păi...
poate același curaj te va ajuta să ne găsești o cale de ieșire.
Poate.
Nu, nu se poate.
- Ce faci? - E la fel de speriat ca noi
și va găsi o cale de scăpare.
Hildy!
- Hildy! - Hildy, deschide ușa.
- Ce face? - Hildy?
Hildy, deschide ușa.
Tata?
Haide uriașule, haide. Ia-mă.
Tata, nu. Nu! - Susan!
Haide!
- Tata, nu! - Du-te, du-te! Sunt bine.
Tata, nu.
- Tata... - Ai grijă de ea.
Deschide ușa!
Langford?
- Nu, oprește! - Susan, trebuie să plecăm.
- Nu-l părăsesc. - Pleacă cât de departe poți de aici.
- O s-o găsesc pe Hildy. - Nu-l părăsesc!
Susan, s-a dus.
Nu-i fă sacrificiul în zadar. Acum pleacă!
Plecați.
Ridică-te, haide.
Îmi pare rău.
Îmi pare așa rău.
Nu! Nu, te rog.
Întoarce-te. Nu mă părăsi.
Unde-i Dunbar?
- L-au ucis. - Cum?
Nu e timp.
Trebuie să plecăm. Să mergem.
Stai aici. Mă duc să verific, bine?
Stai aici.
Mi-a părut bine de cunoștință, Hildy.
Ești în regulă pentru o femeie.
Vine.
Au luat-o pe Hildy.
- Susan... - Am crezut c-ai spus că l-au ucis pe Dunba
N-am crezut că-l pot căra tot drumul.
- Trebuie să ne întoarcem după ei. - Sunt 500 de azteci.
- Nu-i putem ajuta. - Așa cum n-ai putut să-i ajuți în nisip?
- Sau echipa ta din Amazon? - Unde te duci?
- Să-i ajut pe prieteni. - Nu, Susan.
Tatăl tău s-a sacrificat ca să te pot scoate de aici.
Încerc să te scot de aici. Tot ce fac,
- orice alegere am făcut... - Trebuie să-i ajutăm.
Susan, te rog. Te rog!
Cineva să facă ceva.
Preote!
Mă ofer.
Vorbești limba noastră?
Vorbesc multe limbi
Dă-le drumul.
Ne-am păstrat lumea secreta multe secole.
Nu pleacă nimeni.
Nu trebuie să-i omori.
Dacă nu-i un sacrificiu, o să și-l ia singur.
Va lua pe toată lumea.
Eu sunt cel sacrificat.
Nu!
Ferește!
Cum dracu' ai făcut asta?
Mai ai piatra?
- Unde-i Langford? - E mort.
Opriți-i.
Și-a dat seama, n-o să dureze mult până o vor face și ceilalți.
Când spun fugiți, fugim.
Opriți-i.
- Tata? - Nu se poate.
Dar l-am văzut murind.
S-a sacrificat și i s-a permis să trăiască.
- De ce? - Pentru că e ceva
- ce Quetzalcoatl înțelege. - Tata.
- Nu, plecam. - Ce e cu tine?
- E dr. Jordan. - Nu-mi pasă cine e.
- Plec de aici. - Oprește-te!
Nu te lupta. Nu place zeilor.
Eliberează-i.
- Ce face? - Desacralizeaza templul.
Pentru numele lui D-zeu., de ce?
Deschide-te!
Ai mai văzut asta, nu-i așa?
Nu, ridică-te.
Dă-le drumul.
Lasă-i să plece.
Deschide ușa.
Ce faci?
Nu știu.
Dă-i drumul.
E în regulă, pleacă.
- Ce faci? - Pleacă acum, cât mai poți.
Nu te las aici.
N-ai altă alegere și nici eu.
Cred că-s zeul lor acum.
Cât crezi că o să meargă asta?
Mergi și vorbești ca și cum ar fi
chiar dacă nu e așa.
Te rog. Pleacă.
Nu pot.
Te rog.
Haide, draga mea.
- Dr. Thain? - Da, d-ră. Jordan?
Vreo vorbă de la tata?
Scuză-mă.
Nu vorbesc de Smithonian. Vorbesc de noi.
Nu te prosti. Desertul omoară oameni... chiar și indieni.
N-o să rezistați o zi acolo.
Nu pune lașitatea ta asupra noastră.
Lașitate, asta e...
Dr. Thain?
De ce ai venit? Am crezut că-i prea periculos.
Curiozitatea academică.
Mă bucur că ești aici.
În mod normal ești în cort cu capul în cărți.
Nu, nu, nu eram...
Făceam niște schițe.
Nu, nu, nu ție.
Stâncilor și păsărilor ce zboară pe deasupra și...
și...
Îmi pare rău.
În același moment acum.
Trei, doi, unu.
Toată lumea jos!
Nu!
Mulțumesc.
Poți să-mi dai drumul acum.
Da, bineînțeles.
N-am venit pentru tatăl tău, Susan. Am venit pentru tine.
Ce?
Te-am iubit din clipa când te-am zărit.
Și regretul meu e că am așteptat până acum
ca să-ți spun.
Ți-a trebuit mult curaj ca să o spui.
O să fie bine.
Tot spui asta, dar știu că nu o crezi.
Bineînțeles că da. Am stat în viata zile întregi acolo.
Ascunzându-te... și te-am ajutat noi. El e singur.
Și cum o să fie cu noi? O să murim aici în deșert?
Fugiți!
M-am hotărât să nu stau.
- Cum ai ieșit? - Am aprins un foc uriaș,
am găsit cea mai bună armura și apoi...
- m-am așezat în foc. - Ce?
De fapt, am pus armură pe foc
și am fugit ca dracu' în timp ce priveau cum arde.
Dar cum ai trecut de zid?
Cred că asta-i a ta.
A mea?
A fost descoperirea ta.
Să mergem acasă.
Subtitrarea: Dorula www.subtitrari-noi.ro/Subtitrari-noi Team